Deltagelse.
De fleste ser igennem fingre med, at gifte studerende har lidt fravær.
Hvorfor så ikke blive gift på føste år?
Så kan man blive færdig uden at have sat sine ben på skolen.
De kan ikke tilsidesætte traditioner, bare fordi De er undergravende.
Du kan ikke være respektløs overfor skolen, bare fordi du er gift.
De skal ikke være respektløs over for mig, bare fordi De ikke er det.
Mød op til undervisningen og lav dine ting, ellers lader jeg dig dumpe.
Hvis De lader mig dumpe, får det følger.
- Truer du mig? - Jeg belærer Dem.
Det er min opgave.
Miss Watson!
Miss Watson...!
Hvad er det?
Hvert år nominerer AR'erne en lærertil at være vores gæst.
- Hvad for noget? - Det får De at se. Kom klokken fem.
Adam's Ribs. En hemmelig klub.
Vent her.
Føst eden. Ræk hænderne i vejret.
Sværger De ikke at afsløe, hvad De ser, hører og lugter i aften?
- Lugter? - Op med hænderne. Ja, lugter.
Ja.
Det brænder kun et ø jeblik.
Kom nu.
Og nu, da De har aflagt eden, må vi spøge Dem om alt.
- Nå, på den måde. - Og De skal svare.
- Hvem har inviteret hende? - Det er "sandhed eller konsekvens".
Jeg begynder. Hvorfor er De ikke gift?
Det er giftigt. Jeg er ikke gift, fordi...
...det er jeg ikke.
Jeg har været forlovet. Med Patrick Watts.
Alle kaldte ham Leo. Jeg fandt aldrig ud af hvorfor.
Han var den føste, jeg dansede med.
Og røg med. Og blev utrolig fuld sammen med.
Der var meget med ham som den føste.
Vi var 18 og skulle giftes. Det var i julen 41.
Så kom Pearl Harbor, og alt ændrede sig. Alle ændrede sig.
Og i juni blev han sendt af sted.
- Kom han tilbage? - Ja.
- Havde han ændret sig? - Det havde de begge to.
Undskyld...
- Dine forældre? - Ja...
Efter krigen... kendte de ikke hinanden mere.
De bryder sig ikke om hinanden.
Han gik. Han fik en ny familie.
- Skilsmisse. - Hvad?
Ja. Den føste i karréen.
Folk ændrer sig. Der sker ting. Det var det samme med mig og Leo.
Han giftede sig med en anden, og jeg kom på universitetet.
- UCLA, ikke? I Hollywood. - Tæt på.
Nå, men... Skal De ikke fortælle om... Den store nyhed?
- Hvad mener du? - Hun er blevet forlovet i julen!
Undskyld, men det er så romantisk.
Hvorfantastisk!
Vi er gået fra hinanden.
- Hvad? - Vi er gået fra hinanden.
Det var hurtigt.
Det er ikke alle forhold, der skal ende med ægteskab.
- Nogle er kun affærer? - Bill Dunbar ville være en affære.
Lad os tale om det, miss Watson.
- De tror ikke på afholdenhed, vel? - Nej. Men jeg tror på gode manerer.
Men jeg gø en undtagelse med dig. Det gø man jo med gifte studerende.
Professor Dunbar og jeg har ikke en affære.
- Havde De en med William Holden? - Hun spurgte om Bill Dunbar!
- Hvor har du høt det? - Så passer det! Hvad sagde jeg?
- Fortryder De ikke, De ikke er gift? - Der ertid endnu.
- Jeg sætter ikke alt ind på det. - Og det bø vi heller ikke gøe.
- Det sagde jeg ikke. - De gjorde til Joan. Det siger hun.
Hvad?
Hun vidste, du skulle forloves, og alligevel udfyldte hun din ansøgning.
- Det har jeg ikke sagt. - Hun er kommet ind.
Nu skal hun bare have det sagt til Tommy.
Sig du det, Betty. Du er ekspert i at blande dig i andres sager.
Sjovt, det samme siger man om Dem.
- Ser jeg ordentlig ud, Spencer? - Ja.
- Jeg hartravlt. Kan vi skynde os? - Gnavpot.
Så prøver vi igen.
"Gifte Wellesley-pigerer blevet ganske ferme til at prioritere."
"Man hører ytringersom: 'Jeg kan dryppe kyllingen med den ene hånd-
- og skrive opgave med den anden."'
"Mens vore mødre blev kaldt til arbejdet, -
- er det vores pligt, ja endog forpligtelse, -
- at generobre vor plads i hjemmet-
- og føde de bøn, der skal føe vor tradition ind i fremtiden."
"Man må standse op og overveje, hvorfor miss Katherine Watson-
- fra kunsthistorie har besluttet sig forat erklære ægteskabet krig."
"Hendes undergravende og politiske undervisning opmuntrer vore piger-
- til at afvise de roller, de erfødt til at udfylde."
Tak.
Billede.
- Moderne kunst. - Det er bare en reklame.
Stille!
I dag skal I bare lytte.
Hvad vil fremtidens elever se, når de studerer os?
Et portræt af dagens kvinde?
Værsgo, de damer.
Det perfekte portræt af en elev, udgået fra Wellesley, -
- der laver nø jagtig det, hun er uddannet til.
Billede.
En stipendiatstuderende.
Mon hun reciterer Chaucer, mens hun stryger sin mands skjorter. Billede.
Nu kan I beregne massefylden på alle de farsbrød, I laver. Billede.
En hofteholder, så er I fri!
Hvad betyder det?
Jeg giver op.
I vinder.
De kvikkeste kvinder i hele landet.
Jeg vidste ikke, at jeg ved at kræve det sublime -
- ville udfordre...
Hvad var det, der stod?
Hvad stod der?
De roller, I erfødt til at udfylde. Stemmer det?
De roller, I er født til at udfylde?
Det er mig, der tog fejl.
Så må I godt gå.
De piger...! Er De stolt, rektor Carr?
- Ja, det er jeg faktisk. - Det bø De vel også være.
Halvdelen er gift, og med resten er det bare et spøgsmål om tid.
Her slår de bare tiden ihjel, indtil en eller anden frier.
For 100 år siden var det utænkeligt, at kvinder uddannede sig.
Tænk hellere på, hvor vidt vi er nået.
I mine ø jne er det bare en anden slags korset.
- Vi kan alle bruge lidt støtte. - Som den, De gav Amanda Armstrong?
- Hun brød loven. - lfølge Betty Warren.
lfølge staten Massachusetts.
Skråt op med Wellesley! Jeg er færdig!
Forfanden da!
Perfekt! En dannelsesskole forklædt som universitet. Mig fik de narret.
- Hvad havde du ventet? - Mere.
Jeg troede, vi udklækkede ledere, ikke deres koner.
Dæmp dig. Kom ind på mit kontor om ti minutter.
- Hvordan har du det? - Jeg føler mig dum. Narret.
Og jeg er meget, meget vred.
Forandringer tager tid.
Man skal give dem plads.
Der er brug for dig her, Katherine.
Jeg fatter ikke, de tog dig, men jeg er glad for, at de gjorde det.
Hvad jeg dog sagde til rektor... Hun tager mig aldrig tilbage.
Hun er fair nok.
Hvad sagde du? Tænk ikke på det.
Tiden læger alle sår.
Medmindre du vil tilbage til Californien og ham din forlovede.
Vi er ikke forlovet. Tak.
Undskyld, jeg afbrød timen.
Katherine!
Jeg... Jeg ville give dig den her.
Det var en julegave, og... så mødte jeg din fyr, så...
Det Sixtinske Kapel.
"David."
"Venus fra Milo." Og...
"Mona Lisa."
Tak.
Vi prøver med tre. Klar?
Du prøvede jo ikke engang!
Den leg er sikkert forbudt i bedre hjem og haver.
Ikke at jeg nogensinde har været i bedre hjem og haver. Har du?
Nej. Jeg er bare en gammel soldat. Vi bliver ikke inviteret.
Hvad er det, man siger om dem?
Gamle soldater dø aldrig. De bliver bare...
- Skøtejagende italiensklærere. - Den var under bæltestedet.
- Det var ikke pænt. Undskyld. - Ikke spor pænt.
Jeg ved ikke, om jeg har lyst til at være en trøst.
- Jeg går. - Nej, det behøver du ikke.
Jeg vænner mig til det.
- Hvad laver du? - Tagertø j på.
Det var sjovt, og jeg søger ikke noget alvorligt.
Kom herned og tal om det.
Men så længe vi laver, hvad det nu er, vi laver...
Som vi var ret gode til, ikke?
Ingen elever.
Jeg mener det.
Jeg vil ikke lugte min parfume på hende på tredje række.
- Katherine... - Du skal give mig dit ord.
Godt, du får mit ord.
Kan vi så ikke skifte emne? Tale om noget lidt mere interessant?
Som for eksempel... morgenmad.
Jeg laver fantastiske blåbærpandekager.
Tag den sko på. Jeg kender dig ikke godt nok til morgenmad.
Det ved jeg nu ikke.
Hvordan lærer man dig så bedre at kende?
Lad mig... Det der er en god idé.
Bella Katarina.
Er det et sår fra krigen?
Jeg elsker krigshistorier på romanske sprog.
Det er nemt nok.
Jeg var i en landsby, der hed San Remo.
Tyskerne bombarderede os.
Mig og Stan... I kan godt huske Stan, ikke?
Vi var de eneste to tilbage fra vores deling.
På et tidspunkt høte vi et svagt råb fra et forladt skur.
Da møket faldt på...
- En fælde det var? - En fælde det var?
Du skal huske at bytte om på navneord og verber.
- Sulten? - Skrupsulten.
Sig ikke, vi kan leve af kærlighed. Det kostede mig morgenmaden.
Hvad er der?
- Hvad er der? - Phillip og Vanessa Mclntyre.
- En af mine venners forældre. - Vil du lige hilse på dem?
Nej. Så slipper jeg aldrig væk. Fandens!
- Kan vi få plads i baren? - Vi serverer kun i den forreste del.
Miss... Stone...
Det har været den mest romantiske weekend nogensinde.
Og det eneste, der står mellem det her ø jeblik og det sublime, -
- er mr. og mrs. Mclntyre derovre.
Og med konkurrencen i dag er man nødt til at gøe noget nogle gange, -
- og jeg har brug for al den hjælp, jeg kan få.
Kom med her.
Jeg fiksede det. Vi slipper for mr. og mrs. Mclntyre.
Tak. Tak...
Nu taler vi ikke mere om det, vel?
Hold vejret...
Og drej.
Husk at smile.
Op med armene! Samtidig. Hurtigere, tak.
Smil, når I kommer op.
Skal vi ikke lave en pigefrokost i weekenden? Bare os?
- Hvor er Spencer? - Væk.
- Jeg kan godt. - Jeg kan ikke.
- Hvad skal du? - Hun går ud med en psykoanalytiker.
- Der er gift. - Giselle...!
- Undskyld, det smuttede. - Hvad med dig, Connie?
- Jeg skal høre Charlie ad. - Charlie Stewart, din fætter.
- Det mener du ikke? - Au contraire, mon amie.
Vi var i Cape Cod sidste weekend. Et lille gemmested, han kendte.
Effektivt ord, "gemme".
Mænd tager kvinder med derud, når de ikke vil ses med dem. Han bruger dig.
Han bruger dig ikke, hvis du gerne vil. Du skal ikke høre på hende.
Jeg elsker dig. Og jeg siger det ikke for at såre dig.
Han er lovet bort til Deb Mclntyre. Hun går med hans nål.
- Du ved, det er sandt, Giselle. - Jeg har ikke høt om nogen nål.
Mclntyre? Hedder hendes forældre Phillip og Vanessa?
- Kender du dem? - Kun på afstand.
- Godmorgen. - Farvel. Godmorgen.
Nej, der er publikum på.
Hold op. Sæt mig ned.
Du kommer ikke med ind. Du kommer ikke med ind.
Farvel. Gå med dig.
Hvordan kan du gå ud med sådan en mand?
- Sæt nu, du tagerfejl af ham? - Sæt nu, jeg ikke gø?
Kaffen er kold.
FORÅRSFEST 1954
Får du røde øer?
Jeg tror, fødderne ryger føst, når de tænder bålet.
"Skal vi beholde hende næste år, Edward? Hun har ret lækre ben."
- Måske vælger jeg at blive væk. - Og efterlader mig med alle pigerne?
Tænk, at ingen har lagt mærke til de tomme bakker.
Du er god. Du minder mig om mig selv, da jeg var på din alder.
- Skål. - Det er direkte brækfremkaldende.
Vær nu ikke så sentimental, Connie.
Det var bare en flirt. Ingenting.
I må lige have mig undskyldt...
Connie... Connie...!
- Charlie. Længe siden. - Ja...
- Hvordan har du det? - Fint, tak. Og du og Deb?
- Undskyld? - Deb. Din kæreste.
Med de meget store... tænder.
Med de meget store tænder.
- Troede du ikke, jeg vidste det? - Connie...
Deb og jeg slog op sidste sommer. Det er Miranda. Vi begyndte at ses, -
- da du holdt op med at ringe tilbage og svare på mine breve...
Nå, jeg skal måske gå.
Har du set Spencer?
Men jeg så Charlie Stewart.
Og han fortalte, at han og Deb slog op i sommer.
Og du sagde, de var sammen, da han inviterede mig til Cape Cod.
Jeg holder ikke styr på datoerne. Det har været op og ned de sidste par år.
Nej... De har ikke været sammen et ret langt stykke tid.
Og?
Du fik mig til at tro, at han gemte mig af vejen.
Men... Hvorfor kunne du ikke lade mig være lykkelig?
Betty...
Så bytter vi.
- Vidunderlærer. - Tommy.
- Hvordan er der på Harvard? - Ikke så slemt endda. Sig tillykke.
- I har sat datoen? - Nej, der er ikke noget officielt.
Jeg er kommet ind på Pennsylvania.
Tillykke. Hvad med Yale?
Yale? Nå, De mener Joanie...
Der kan man bare se. Hun er en gæv pige.
- Hun er fantastisk. - Ja. Bare det, at hun kom ind...
Det vil hun altid have.
Takket være Dem. De har været rigtig fantastisk.
Det er vi begge meget glade for.
"Bare det, at hun kom ind." Hvad skal det sige?
Hun skal jo til Philadelphia. Sammen med mig.
Det erfrygtelig langt at tage for at få aftensmaden på bordet klokken fem.
- Og vi bytter. - Tak.
Undskyld, men har I set Spencer? Jeg kan ikke finde ham.
Faktisk bad Spencer mig køe dig hjem. Han havde et møde.
I New York... Tak.
- Hvad laver du her, skat? - Jeg sover her i nat.
- Og det har Spencer ikke noget imod? - Spencer opdager det ikke.
- Han er i New York igen. Arbejde. - Han arbejder hårdt for jer begge.
Du skal ikke lyve for ham, mor. Det klarer han fint selv.
Nu tager du hjem, får noget i ansigtet og venter på din mand.
Det er den handel, du har indgået, Elizabeth. Det har vi alle.
- Må jeg ikke sove i mit eget hjem? - Spencers hjem er dit hjem nu.
Tro mig, det ertil dit eget bedste.
Miss Watson... Kom ind.
Man kan læse jura syv steder i nærheden af Philadelphia.
Du kan læse og passe dit hjem.
- Det erfor sent. - Nogle af dem har sen tilmelding.
Da Tommy sagde, han var kommet ind på Pennsylvania, -
- tænkte jeg, det var sket med dig. Men sådan behøver det slet ikke være.
- Du kan bage kagen og spise den. - Vi er blevet gift.
Vi ordnede det i weekenden. Han ville ikke have et stort arrangement, -
- så vi fik det bare overstået. Det var meget romantisk.
Se.
Den er smuk.
Det var mit eget valg at droppe det. Han ville have støttet mig.
- Men du behøver jo ikke vælge. - Jo.
Jeg vil ikke ofre hjem og familie.
Ingen beder dig ofre det. Du kan altså godt få begge dele.
Tror De, jeg fortryder en dag?
- Ja, det er jeg bange for. - En familie betyder mere for mig.
Jeg ved, hvad jeg gø, og det gø mig ikke mindre klog.
- De synes vel, det erforfærdeligt. - Det siger jeg ikke.
Jo. Det gø De jo hele tiden.
De siger, vi skal kigge ind bag billedet, men De gø det ikke selv.
For Dem er en husmor en, der har solgt sin sjæl for et fint hus.
Hun er uden dybde, intellekt og interesser.
Det var Dem, der sagde, jeg kunne gøe lige, hvad jeg ville.
Det er det her, jeg vil.
Tillykke. Bliv lykkelig.
Nogle gange tror jeg, du bare siger det for at provokere mig.
Ved din far, at du har sådan et sprog?
Ved din kone, at du er her?
Hvor finder jeg Charles Stewart?
C 17, værelse 44. Men det erfor sent. De er nødt til at gå.
De må ikke gå derop!
Her er adgang forbudt for kvinder.
Lad nu være med at forstyrre mig!
Connie... Hvad... Hvad laver du her?
Jeg... Jeg så Store Tænder sammen med Kevin Tawil i eftermiddags.
Det så ret hyggeligt ud, så jeg tænkte, at I to måske ikke...
- Var sammen? - Ja.
Ingen piger heroppe.
Jeg ved godt, jeg har begået fejl. Masser.
Men jeg begår aldrig den samme fejl to gange.
Og?
Og... perfekt. Romantisk. Vi snakkede hele natten.
Du er sent på den. Hvad med brunchen?
Vi var også oppe hele natten. Men vi snakkede ikke.
Psykoanalytikeren? Igen.
- Guddommelig udmattelse. - Han er gift...!
- Ikke som du og Tommy er gift. - Hvad skal det sige?
At han og hans kone ikke taler samme sprog.
- Det staves S-E-X. - Betaler han dig? For sex?
Med den fart kunne du tjene en formue. Det siger alle.
Ved du, hvad folk siger? De siger, du er en luder.
Du bliver snart smidt væk som en brugt klud.
De mænd, du elsker, vil ikke have dig. Din far vil ikke have dig.
Vi ses dernede.
Professor Dunbar... Alle ved, at du lusker rundt uden for hans hus.
Det må være forfærdeligt at jagte en mand, der er ligeglad med en.
Som erforelsket i en anden, og som hader dig. Han hader dig!
- Betty... - Og det gø ondt!
Vær stille!
Han vil ikke have mig...
Han... går ikke i seng med mig.
Jeg ved det godt.
Nej. Det er ikke rimeligt overfor hende selv. Hun er ikke glad for det.
- Glem ikke hendes udbrud, Jocelyn. - Det er sandt.
Doktor Staunton, vil De give os tallene?
Antallet af tilmeldinger til hendes fag er det hø jeste nogensinde.
Hun ville skulle indlevere sin studieplan.
- På forskud. Til godkendelse. - Det går hun aldrig med til.
Bill! Der er kommet Europa-brochurer!
Hej!
Om forladelse...! Hvem er De?
Stanley Sher, Bills ven. Vi var i hæren sammen.
- Du må være Katherine. - Ja...
Han sagde godt nok, du var flot, men...
- Jeg venter nedenunder... Stanley. - Fino.
- I var sammen i krigen? - Ja.
Og nu er han en smart lærer, og jeg arbejder inden for airconditioning.
Glem atombomben. Freon. Det erfremtiden i USA.
Det vil skabe en enorm udvikling. Jeg har base i El Paso.
Tak.
- Du er nået langt siden San Remo. - Jeps.
Er det i Californien?
Italien. Hvor I var udstationeret.
Italien? Der er vist nogen, der hartaget dig ved næsen.
Vi var ved sproginstituttet på Long Island under hele hallø jet.
Det nærmeste, vi kom Italien, var den indbagte pasta på Mama Leone's.
Jeg trorfaktisk aldrig, Bill har været i Europa. Jeg har ikke.
Skål.
Katherine...
Går det godt?
Jeg har hilst på Stan.
Smadderflink fyr. Sikke, han kan snakke.
Vi har kendt hinanden længe.
Helt tilbage fra Long Island.
Hemmeligheden er afsløet.
Sikke en fantastisk løgn.
Jeg talte sproget og havde uniformen.
Folk antog ting og sager, og jeg sagde dem ikke imod.
- Det burde jeg nok have gjort. - Ja, det burde du nok.
Undskyld, Katherine. Det varforkert gjort.
Lad mig gøe det godt igen.
Hvorfor kunne du ikke bare være ærlig?
Du gø det ikke nemt for mig.
Du er så perfekt, at...
...at det er umuligt at være ærlig over for dig.
For dig.
Det er ikke kun mig, Katherine. Joan svigtede dig også, ikke?
- Sikke noget grimt noget at sige. - Ja, men det passer.
Jeg kan sagtens være hudløst ærlig.
Du kom ikke til Wellesley for elevernes skyld, men for din egen.
Jeg er ikke vant til at skulle jagte dig.
Se på mig, Elizabeth.
Jeg hartalt med mrs. Jones. Der bliver ingen skilsmisse.
Der er altid en tilpasningsperiode.
Jeg har lovet, at du prøver i et år.
Se engang, mor.
Spencer vil også prøve. Hun siger, han er helt ude af den. Ring til ham.
Hun smiler. Er hun lykkelig?
Det vigtigste er ikke at sige det til nogen.
Hun ser lykkelig ud. Så er det ikke lige meget?
Man vasker ikke sit skidne linned i andres påsyn.
Nu skal jeg fortælle dig noget.
Alt er ikke, som det umiddelbart syner.
"Kære miss Watson."
"Det er os en glæde at invitere Dem til igen at undervise -
- i kunsthistorie i skoleåret 1954-1955."
"Men vi vil understrege, -
- at invitationen helt og holdent afhænger af følgende:"
Kan vi fortsætte, Nora?
"1. De følger den læseplan, formanden udstikker."
"2. Alle studieplaner skal indleveres forud for hvert semester-
- til godkendelse og gennemsyn."
"3. De skal ikke rådgive eleverne i andre sager end Deres eget fag."
"Og endelig skal De stræbe efteret udelukkende professionelt forhold-
- til hele lærerkollegiet."
Davs, Katherine.
"I håbet om, at De accepterer ovenstående, -
- glæder vi os til Deres fortsatte deltagelse i Wellesleys tradition."
TILLYKKE MED DIT NYE JOB
Fin fest.
- Jeg vidste ikke... - Det var en overraskelse.
...William H. Taft. Hvad står "H"for?
- Howard. - Howard er korrekt.
Howard...
Det betyder ikke noget. Det vigtigste er, at du kommer næste år.
Og forhåbentlig bor du her.
Jeg har ikke rigtig tænkt over det. Jeg harføst fået det at vide i dag.
Der er masser af tid. Du burde feste.
Du har ret.
Du har ret. Lad os feste.
Lad os maje os ud og gå ud at danse.
Fjollehoved... Klokken er over otte. Der er quiz.
- Livet handler ikke om quizzer. - Der er skole i morgen.
- Og hvad så? - Så vil jeg ikke.
Nu kommer det igen.
Har du det godt med musik?
Er han ikke bare flot?
Kom og se det med mig.
"You Talked Me Into lt", men hvad hedder den her...?
"You Made Me Love You".
Alt det får man ved bare at kigge på det. Hendes ansigtsudtryk, hendes...
Det, der foregår i hendes hoved... Det er det interessante.
Konteksten påvirker vores måde at se det på.
Jeg synes, det provokerer os, fordi det provokerede maleren, -
- og det budskab sender han videre til os.
Om det er godt eller ej... Det kan ikke være subjektivt.
Jeg synes, jeg mangler noget.
ONKEL FERDIE HAR OGSÅ FÅET ET KÆRLIG HILSEN CONNIE
Det var Joans idé.
Hvordan skulle De ellers kunne huske os?
De har inviteret dig tilbage.
- Tror I, det var en fejltagelse? - Jeg gø.
- Elizabeth. Jeg kan ikke se Spencer. - Undskyld, mor.
Miss Watson? Kan De få fat i Deres ven i Greenwich Village?
Hvad skal du have i Greenwich Village?
En lejlighed.
Jeg indgav skilsmissebegæring i morges.
Og da vi ved, jeg ikke er velkommen hos dig...
Kan du huske Giselle Levy?
Hvad var det, du kaldte hende?
En newyorker-smovs.
Vi skal bo sammen.
Hej.
- Er du klar? - Ja.
Går det?
- Greenwich Village? - En tid...
Og så, hvem ved? Måske jura. Måske endda Yale.
Ja, jeg vil i hvert fald helst ikke møde dig i en retssal.
Måske kunne jeg kigge forbi næste år for at holde Dem på stikkerne.
De er her da, ikke, miss Watson?
"Kære Betty. Jeg kom til Wellesley, -
- fordi jeg ville gøe en forskel. Men at ændre ting forandre..."
"...er at lyve for sig selv."
"Min lærer, Katherine Watson, levede efter sine egne præmisser-
- og ville ikke gå på kompromis. End ikke for Wellesley."
"Jeg dedikerer denne min sidste leder til en usædvanlig kvinde, -
- der viste et godt eksempel-
- og pressede os alle til at se på verden med nye ø jne."
"Når I læser dette, er hun på vej til Europa, -
- hvor jeg ved, hun vil finde nye mure at bryde ned-
- og nye ideerat erstatte dem med."
Stille, alle sammen.
"Folk har kaldt hende slapsvans, fordi hun rejste, -
- en vandringsmand uden mål."
"Men ikke alle vandringsmænd er uden mål."
"Især ikke dem, dersøger sandheden hinsides traditionerne."
"Hinsides konventionerne."
"Hinsides billedet."
Skrub af!
"Jeg glemmer dig aldrig."
Betty!
- Hvad så efter krigen, Lee? - Jeg udfylder en soldats plads.
- Når han kommer hjem, får han den. - Herligt.
Subrip By Ukendt Fixed By Pacman